NA MOTIVY ROMÁNU WILLIAMA LANDAYE
Pamatujete si, kdy jste se k němu dostal?
Andy?
Pardon. Jak zněla otázka?
Chcete pauzu?
Ne, jen jsem...
Ne.
Jen už to chci mít za sebou.
Mluvili jsme o tom mobilním telefonu.
Pamatujete si, kdy jste se k němu dostal?
Jo. Bylo to deset dní před procesem.
Zdravím, pane Barbere. Myslel jsem si, že jste to vy.
Zdravím, Bobby. Jak se vede?
Ujde to. Dáte si něco?
Ne, díky. Jen na někoho čekám.
Dobře. No...
...buďte silný kvůli své rodině.
Andy. Už můžeme jít.
- Vyřídím mu to. - To doufám.
Ignoruj ho. Ať si fňuká, jak chce. Soudce už o tom telefonu rozhodl.
Pan Barber má právo tu být, Neale.
Technicky vzato můžu tvrdit opak, je to možný svědek v případu, ale budiž.
Jak ohleduplné.
Nepůjdete tam s námi, pokud to čekáte.
Jistěže ne. Už jsem si ten mobil prohlédl.
Toho jsme si vědomi.
Přišel jsem kvůli něčemu jinému. Mám ještě jiné případy.
Sbohem, Neale.
A až nám příště budete chtít zatajit důkazy, nedělejte to.
Chtěl jsem se zeptat...
Jak se má váš otec, Andy?
Co jste to řekl?
Ptal jsem se na vašeho otce.
Jak se mu vede?
Věděl jsem, že trestní právo je vaší vášní,
ale netušil jsem, že to máte v rodině.
- Přijde vám to vtipné? - Hej!
- Prokrista. - No tak, Andy!
- Nech ho být! - Prokrista.
- Kruci. - Nepoučujte mě o zatajování informací.
Nech to být.
Hej.
Jedno vám řeknu.
Hodně se tím vysvětluje, o vás a vašem synovi.
Zatraceně.
- Detektive, můžeme? - Ano.
- Jsi v pohodě? - Omlouvám se.
Tudy.
Věděli jsme, že to dřív nebo později zjistí. Neřeš to.
Andy, už máme navrch.
DŮKAZNÍ MÍSTNOST
To je heslo od jeho rodičů.
- Nemusíte spěchat. - Díky, detektive.
- Omlouvám se za zdržení. - To nic.
Ahoj.
- Tak zase příští týden? - Tohle bylo poslední sezení.
To jsem nevěděla. Takže...
Takže se sejdu s vámi, Andym a Joannou
na konci příštího týdne. Sedmnáctého.
Všechno si projdeme.
- Sedmnáctého? - Vyhovuje?
Jo, já jen...
...Jacob má narozeniny.
Jestli chcete, můžeme...
Ne, to nevadí.
Ten den má doučování, takže...
Uvidíme se.
- Můžeme? - Jo.
Možná ho to vyčerpalo.
- Tak příští týden. - Ano.
Opatruj se, Jacobe. Všechno nejlepší.
Nashle.
Jsi zamlklý.
Jaké bylo sezení?
- Dobrý. Otravný. - Otravný?
Každý týden mi klade stejné otázky nebo je jinak formuluje.
A když ji na to upozorním, dělá, že neví,
že už se na to ptala.
Jen se nám snaží pomoct.
Když to říkáš.
Komu píšeš?
Ptala jsem se, komu píšeš.
Nikomu. Dylanovi.
Dylanu Stoneovi?
Je na táboře.
Jeden kluk mu nevěří, že se známe, tak mu to chce dokázat.
Jak se má Sarah? Dlouho jsi o ní nemluvil.
Je dobře, že si můžeš popovídat s někým ve tvém věku.
Nemluvíme spolu, takže...
- Za to můžeš ty, nebo... - Nech toho. Prosím.
Z matiky mám 92 bodů!!
Skvělé!
Jsem na tebe pyšná! U večeře to oslavíme!
Po lakrosu k nám přijde Miles
Zůstane na večeři?
Zeptám se
Sox budou posezónní soupeři
Mám lístky na příští zápas
Super, díky, tati
Tohle poslala teta Leigh. Roztomilý!
Díky.
Našel jsi něco?
Kolik přibližně hodin jste
s paní Kleinovou strávili zkoumáním telefonu Bena Rifkina?
- Nevím. Možná pět. - Pět hodin?
Prošli jste všechny e-maily, esemesky, fotografie a videa?
- Jo. Všechno. - A co jste hledali?
Odpovědi.
Odpovědi, které jste hledali, v tom telefonu nebyly, že ne?
- Díky, detektive. - Není zač.
- To je z kanceláře. Počkáš chvilku? - Jo.
Ahoj. Zrovna končíme.
Ahoj.
Jen ti chci říct, že to od Logiudice bylo hnusný.
Ne. Choval se jako právník.
Být jím, taky bych se ten mobil snažil zatajit.
Myslím, že by tě to napadlo, ale udělal bys, co je správné.
Ale to jsem neměla na mysli.
Myslíš to, co řekl o mém otci?
Už to vědí všichni, co?
Začalo to kolovat včera. Víš, jak tu lidé pomlouvají.
Co jsi zaslechla?
Že si v Northern odpykává doživotí za znásilnění a vraždu.
Zavřeli ho, když jsem byl malý.
A Laurie to ví?
Teď už jo. Jacob taky.
Mám bratra.
Říkala jsem ti o něm.
Jo.
Takže vím, jaké to je, nosit s sebou takové břemeno.
Poslyš, mám v tom případu svázané ruce, ale...
...kdybys ještě něco potřeboval, ozvi se.
- Díky. - Nepodceňuj ho.
Je si jistý, že vyhraje. Až příliš jistý.
- Půjdeme? - Jo.
Díky, Duffyová.
To byla moje asistentka Ellen. Má neteř v Jacobově věku.
Bydlí v Needhamu, ale víš, jak se děti v dnešní době seznamují.
Zdá se, že Jacob je znovu na síti.
Jacobe!
- Kde je Jake? - Nahoře.
- Jak to šlo s tím telefonem? - Ztráta času.
Jacobe!
Jsi Jay Kobbs?
- Odpověz, sakra! - Andy.
- Přece se zase tolik nestalo. - To mi neříkej.
Ukaž to své matce. Ukaž jí, co děláš.
Co si o mně lidé myslí
- Zatraceně, Jacobe! - Je to jen hloupý vtip.
Víš vůbec, jak to vypadá? Vtipkuješ o svém obvinění z vraždy.
Nikdo ani neví, kdo to je.
Všichni to vědí! Odkud to asi vím?
Andy, uklidni se.
Tímhle si škodíš. Je to důkaz
a ty jsi příliš hloupý nebo arogantní, abys poznal rozdíl.
- Nejsem hloupý. - Co se to s tebou děje?
Nic. Děláš z toho velkou vědu.
Víš, co s tou fotkou udělají?
Ukážou ji porotě
a řeknou, že prokazuje vědomí viny.
Přesně tohle řeknou.
Takhle Jacob Barber vnímá sám sebe, jako psychopata.
A budou to slovo opakovat.
Andy, tak dost.
Prokrista.
Víš, co je v sázce? Dochází ti, co ti chtějí udělat?
Už toho nech. Děsíš ho.
Dobře! Měl by mít strach! Já mám strach!
Byl to jen vtip. Můžu to smazat.
To neznamená, že to zmizí.
Dobře. Omlouvám se.
Takové věci dělat nemůžeš, Jakeu.
Omluvil jsem se.
Přesto by to měl smazat.
To si piš, že to smaže. Smaže to hned.
Tohle už se nemůže stát.
Musím vědět, že tomu rozumíš.
Rozumím. Tak. Je pryč.
ÚČET: JAY_KOBBS BYL TRVALE ODSTRANĚN.
Promiň, že jsem křičel.
Měl jsem se ovládnout. Já jen...
Snažím se tě chránit. Musíš to pochopit.
Nech mě na pokoji.
- Jakeu. - Prosím.
Dobře.
Tak běž.
Nic se se mnou neděje.
Vím přesně, co mi chtějí udělat. Nemusíš mi to říkat.
Dnes došlo v případu Jacoba Barbera k nečekanému zvratu.
Nezletilý chlapec z Newtonu v Massachusetts je vnukem
Williama Barbera přezdívaného „Krvavý Billy“...
Sluší ti to, Billy!
...byl odsouzen za znásilnění a vraždu mladé ženy z Connecticutu.
Nyní si odpykává doživotní trest.
Barber mladší, který čeká na soudní proces,
je obviněn z vraždy spolužáka Benjamina Rifkina v Cold Spring Parku.
Shledají se spolu za mřížemi?
Tento případ je už od začátku pozoruhodný.
Jistě si vzpomínáte, že otec obviněného Andrew Barber
byl zástupcem okresní prokurátorky
a původně vedl vyšetřování vraždy Rifkina,
které skončilo zatčením syna pana Barbera.
Je to v rodině:
„Krvavý Billy“ Barber zplodil novou generaci zločinců
Vyneseš smetí, nebo to mám udělat já?
Je to všude.
Tak to prostě je.
Nevšimla sis teď někdy v ulici starého modrého lincolna?
Ne. Myslím, že ne.
Proč? Čí je?
Nevím. Minule jsem ho viděl u MacGreeveyových.
A teď stojí před Parsonovými.
Kde?
Je pryč.
Nejspíš o nic nejde.
NEZNÁMÉ ČÍSLO
Nevím, kdo jsi, ale jestli mi budeš pořád volat...
Kdo?
Ano. Jo, jistěže si vzpomínám.
Kdy?
Dobře.
Dobře. Najdu to.
Zdravím.
Co se děje?
- Omlouvám se, že jsem volal tak pozdě. - To nic. Co se děje?
Matte.
Říkals, že mi chceš něco říct.
Jo. Jen...
To ty sleduješ můj dům?
Co?
Nic. Zapomeň na to. Mluv.
Nechtěl jsem nic říkat, protože se mě to netýká.
Ale nemůžu spát. Je to na mně...
Nevím, o čem to mluvíš.
Váš syn...
...on to neudělal.
Pověz mi o Leonardu Patzovi. Kde ses s ním seznámil?
Bylo to v C&M. V té pizzerii.
Kdy to bylo?
- Asi před rokem. V létě. - Takže ti tehdy bylo 15?
Jo.
Tohle mi nikdy neřekl.
Chápu. Pokračuj, prosím.
Patz ke mně přišel a zeptal se, jestli si něco dám.
Prý mi koupí cokoli, když si přisednu, protože nerad jí sám.
Souhlasil jsem. Bylo to jídlo zdarma.
Ahoj.
Jak je?
Chceš čtvrťák na další hru?
Během jídla se snažil mluvit jako drsňák,
snad aby na mě udělal dojem.
Dělal jsem, že nevím, jaký je ubožák.
Po chvíli začal mluvit o svém pěkném bytečku,
kde má spoustu piva, a jestli k němu nechci zajít.
- Šel jsi? - Ne. Věděl jsem, co chce.
Rovnou jsem mu řekl, že s ním nikam nepůjdu...
...ale že za peníze se možná domluvíme.
Řekl, že mi dá 50 babek, když se mě bude moct dotýkat přes kalhoty.
Řekl jsem, že mu to dovolím za stovku.
- Souhlasil? - Jo, okamžitě.
Potom jsme se scházeli, kdykoli měl prachy.
Probíhalo to stejně, jen jinde.
- Nesnažil se o víc? - Jednou mi chtěl sáhnout do kalhot.
Řekl jsem, že mu zlomím ruku.
- Jak reagoval? - Rychle se stáhl.
A kolikrát jste se sešli?
Nevím, šestkrát. Možná sedmkrát.
- Včetně toho setkání v knihovně? - Jo, to bylo naposled.
Řekl, že už mi nechce platit.
Vyhrožoval jsem, že ho udám, tak jsem to udělal.
Úplně nechápu, jak to souvisí s naším případem.
To byl důvod, proč to se mnou ukončil.
Prý má zájem o nějakého kluka jménem Ben.
Řekl ti i jeho příjmení?
Ne, ale podle toho parku vím, že to byl on.
Tam se s ním sešel.
Chceš říct, že Patz se s Benem Rifkinem znal?
Nemyslím, že se s ním znal.
Ale párkrát s ním mluvil. Většinou ho jen sledoval.
Zmínil o Benovi ještě něco?
Jen to, že je „krásný“.
Tak to řekl.
To je vše?
Jo.
Sakra. Taky měl nůž.
Viděl jsem ho jen jednou, ale občas ho nosil u sebe,
kdyby mu někdo dělal problémy.
Jednou mi jím kvůli prachům vyhrožoval, poslal jsem ho někam.
Jak vypadal?
Jako nůž. S takovými malými zoubky.
Vypadal hustě.
Proč jsi s tím přišel až teď?
No, mám záznam za držení drog a lhal jsem ohledně té knihovny.
Nechtěl jsem se do toho plést.
Ale... zjistil jsem, že jeho syn je z toho obviněnej,
- a pořád jsem myslel... - Počkat.
Pan Barber tě k tomu donutil?
Donutil?
Měl jsi pocit, že na tebe pan Barber tlačí?
On zavolal mně.
Nech ho odpovědět.
Ne, nejdřív přišel on za mnou.
Ale nic jsem mu neřekl,
takže nevím, tak trochu obojí.
Ano, nebo ne? Navedl tě pan Barber?
Ne, říkám pravdu. Nemám důvod lhát.
Vážně? Dal jsi jasně najevo, že pro peníze bys toho hodně udělal.
- To je nehoráznost. - Dovolte?
- Mluvíte tu o mém synovi. - Neale.
- Už můžu jít? - Díky, že jsi přišel.
Jistě to nebylo lehké. Detektiv Duffyová všechno zapíše
pro případ, že tě ještě budeme potřebovat.
Nevím, co si o tom myslet
nebo jak jsi na to přišel.
Nevěřím mu ani slovo.
Je to moc příhodné.
Nemůžu uvěřit, že se tím zabýváme.
Nařídíme prohlídku Patzova bytu.
Třeba najdeme nůž.
Děkuju.
- Může být? - Ukaž se.
Kalhoty jsou moc krátké.
Rukávy taky. Sakra.
Je to proces, ne módní přehlídka.
Chci, abys vypadal co nejlíp.
Aby lidé viděli, jak ti to sluší. Je to důležité.
- Haló? - Tady jsme.
Už zase potřebuje upravit oblek.
Jen pokud bude proces.
- Co? - Lynn schválila prohlídku Patzova bytu.
- Myslí si, že je to on? - Zatím ne.
Pokud najdou nůž, všechno se změní,
ale aspoň je zase v hledáčku.
- To je dobré, ne? - Jo.
Vím, že to byl on. Vím to.
- Omluvte mě. - Běž se převléct, zlato.
Haló.
Tady jsi.
Kdes vzal moje číslo?
- Od tvé ženy. - Blbost.
Ne.
Máme vlastní...
...říkáme tomu ekonomie.
Věř mi, jiné věci se tu shání hůř.
Jen plýtváš penězi.
Nezavěšuj. No tak.
Udělal jsem, cos chtěl, ne?
Tvoje manželka je moc pěkná.
- Ve skutečnosti vypadá ještě líp. - Přestaň.
Co je? To byl kompliment.
Je to moje snacha. Prokrista. Za jakou zrůdu mě máš?
Vím přesně za jakou.
Vážím si toho, žes nám pomohl.
Jo, není zač.
Minule ve zprávách mluvili o tom, že jsi můj syn.
Jo, viděl jsem.
Nemám s tím nic společného. Nikomu jsem nic neřekl.
- Tyhle věci se provalí. - Jo, reportéři jsou jako supi.
Proto mi voláš?
Jo.
Jo a taky...
...chtěl jsem si popovídat.
Popovídat?
Poslyš, vím, že jsem mizernej otec.
Já nemám otce.
Nemáš... Aha.
Jak je to možné? Seš snad nějakej strom?
Už musím končit.
Jo, tak třeba jindy.
O tom pochybuju.
Ale možná.
Chci dva policisty před domem a další dva za domem.
- Ostatní za mnou. - Ano.
Vy jste správce? Detektiv Duffyová. Mluvili jsme spolu.
Jdeme do bytu Leonarda Patze.
Byt 217.
Dobře.
Becky.
Becky!
Becky?
Becky, kde jsi?
Tady jsem, Milesi.
- Nešla jsi spát? - Jsem unavená.
Nebyli to lidé. Byli to spíš oni.
Pěstují ve sklenících tisíce zámotků. Musíme pryč.
Pane Patzi, detektiv Duffyová z kanceláře okresní prokurátorky.
Máme povolení k prohlídce.
Pane Patzi, policie. Otevřete.
Pane Patzi, okamžitě otevřete dveře.
Pane Patzi, otevřete dveře, nebo je vyrazíme.
Pan Patz? Máme povolení k prohlídce bytu.
Oblékněte se a počkejte venku.
Andy?
Žádný nůž.
- Co? - Ten nůž nenašli.
- Ne ten, kterým se vraždilo. - To neznamená, že nechají Patze být.
Zlato?
Já...
Ten modrý lincoln... sledoval mě.
- Teď? - Ne. Je pryč.
Viděla jsi řidiče?
Ne, byl moc daleko.
To mě mrzí, zlato.
Někdo nás sleduje. Nevím, jestli je to reportér
nebo nějaký psychopat, co nás chce vyděsit.
Chcete to ohlásit?
K čemu by to bylo?
Upřímně, k ničemu.
Kdyby se to opakovalo, zavolejte. Pokud budu poblíž...
Dobře.
Díky, Duffyová.
Pověsíte se na Patze, že jo?
Znovu prověříme jeho výpověď a kde všude se pohyboval.
Lhal nám. Říkal, že Bena Rifkina nezná.
Podle toho tvého McGratha.
Ten kluk se přiznal, že si to s tou knihovnou vymyslel.
Jo, já vím. Ale v tomhle mu věřím.
Moc tě prosím, nevzdávej to s Patzem.
Dochází nám čas.
Udělám, co budu moct.
Vážně jste si myslel, že se procesu vyhnete?
Aspoň že se odloží.
Kdybyste byl ochoten přiznat, že jste rozsudek uspěchal.
Ale odmítl jste vzít v úvahu někoho jiného.
Vrátím se k těm posledním pár dnům před procesem.
Sdílela Laurie váš optimismus, že je možné se procesu vyhnout?
Ano i ne.
A co vy?
Jakmile se ukázalo, že proces nebude odložen...
...jak jste to vzal?
Udělal jsem jedinou možnou věc.
Smířil jsem se s tím.
Kruci.
Ježíši. Do hajzlu.
Hej, co to děláte?
- Vím, co jste udělal. - Co?
O čem to... Právě jste...
- Jste jeho otec. - Vím, že jste ho zabil!
Proboha, jste jeho otec. Dobře. Nechte mě být.
Můj syn nepůjde kvůli vám do vězení. Rozumíte?
- Nepřibližujte se. - Hej!
Vím, co jste udělal.
Vím, že jste to byl vy, Leonarde! Vím to!
A co Jacob? Jak ten se s tím vyrovnával?
Zaměstnával se úkoly a sledováním filmů.
Jen jsme čekali, až nám vyprší čas.
Ten týden oslavil 15. narozeniny, že?
Sedmnáctého srpna.
Čtyři dny před procesem.
Jak bys vyřešil tohle?
- Sečetl bych vnitřní úhly. - Dobře.
Vrátíme se za pár hodin.
Ahoj, oslavenče.
Nezapomeň, že je v tom háček.
Dobře, pojďte dál.
Jak víte, posledních několik týdnů hodnotím Jacoba
pomocí diagnostických nástrojů:
základního modelu osobnosti a problematických vlastností.
Všechny výsledky jsou v posudku.
Také jsem testovala jeho IQ, které je nezvykle vysoké,
a jeho EQ, jeho emoční kvocient.
V posudku jsou také výsledky genetického testování
včetně mutace MAOA,
která se běžně označuje jako válečnický nebo vražedný gen.
A?
Andyho otec měl pozitivní výsledek v testu na mutaci, stejně jako Andy.
Jacob ne.
Ne?
Jde o to, že to není...
MAOA nebyla pro můj posudek nejdůležitější,
protože se dědí po matce, nikoli po otci.
Co bylo účelem toho testu?
Podobné geny se předávají z otce na syna.
Například GRIN-1, což je podjednotka glutamátového receptoru.
Souvisí s vlastnostmi, jako je vznětlivost a bezohlednost.
Všechny tři generace Barberů byly pozitivní na GRIN-1, včetně Jacoba.
Také je tu dopaminový gen, který ovlivňuje schopnost empatie.
Všechny tři generace Barberů měly opět pozitivní výsledek.
A nakonec je tu forma receptoru testosteronu,
která u adolescentů po pubertě vyvolává agresivní chování...
A Jacob... tu formu má?
Ano, stejně tak Andy a Billy.
Ale pokud je mladý člověk schopen mravního cítění,
tyto geny nezpůsobí, že se vám to v hlavě přepne,
a důkazem toho je Andy.
SCHOPEN AGRESIVNÍHO CHOVÁNÍ
ASOCIÁLNÍ SKLONY
Dr. Vogelová naznačuje,
že pokud dojde k nejhoršímu a Jacoba usvědčí,
budeme mít genetický základ...
MANIPULATIVNÍ
DŮVOD K OBAVÁM.
...pro zmírnění trestu.
K tomu nedojde, ale je důležité vědět toho co nejvíc.
Jen pro případ.
No, teď už to víme.
A je schopen mravního cítění?
Uvádíte tu... „asociální sklony“...
- Jsou to psychologický žvásty. - Ptám se dr. Vogelové.
Na to není prostá odpověď.
Přečtěte si celý posudek,
můžeme probrat, jak nejlépe Jacobovy problémy řešit.
Ale hlavní teď není terapie, ale ten proces.
- Takže má problémy? - Je to puberťák. Ti mají problémy.
Andy má pravdu.
Ale pokud by vás mělo něco znepokojovat,
pak je to jeho schopnost empatie.
V posudku je to podrobně vysvětlené.
- Co tím myslíte? - Teď není vhodné se o tom bavit.
Chci vědět, co tím myslí.
Na jednom z našich sezení jsem zmínila Bena Rifkina
a Jacob na to reagoval tak...
...že každý den umírají miliony lidí.
A když jsem se ho snažila pobídnout
k nějaké emoci ohledně Benovy vraždy...
...Jacobovy odpovědi působily...
...nacvičeně.
Protože ho neznáte.
Není to přecitlivělý kluk, to je...
- Je schopen empatie. - Myslíte, že to udělal.
To jsem neřekla.
- Nemusela jste. - Laurie.
Nedokážu zjistit, zda to Jacob udělal, nebo ne.
- A ani to není moje práce. - Ale mohl to udělat.
- Tohle je k ničemu. - Myslíte si, že je to možné.
Přestaň. Tohle by sedělo na milion dalších teenagerů.
- To je pravda. - Tak mi odpovězte.
- Laurie. - Přestaň.
Ty tyhle věci vůbec nevnímáš.
Tolik jsi chtěl, abychom byli všichni normální.
- Jsme normální. - Proboha,
- přijde ti to normální? - Tahle situace?
Jistěže ne, ale Jacob ano. Vím, že je normální.
A tímhle se nic nezmění. Nic to neznamená.
Odpovězte mi.
Prosím.
Kéž bych mohla.
Můžeme to zrušit a podniknout něco doma.
Ne. Čeká ho peklo. Uděláme to.
- Vše v pořádku? - Ano. Díky.
Nechápu, proč mi to neřeknete.
To je mezi námi a dr. Vogelovou.
Nemáte se mnou jednat jako s dospělým?
Jsou to kecy.
Tak dost. Padají z tebe samá sprostá slova.
Mám právo to vědět. Jde o můj mozek.
Podstoupil jsem testy. Zodpověděl jsem všechny hloupé otázky.
Říkala, že jsi hodný kluk, což už víme.
Je to jen formalita.
Dobře?
Nevěřím ti.
Zlato, máš narozeniny. Změníme téma.
- A co ten vražedný gen? - Nemáš ho.
Vážně?
Vážně.
Takže jsem normální?
Všechno nejlepší.
Díky.
Všechno nejlepší.
Něco si přej.
To je jasná volba.
Díky za dnešní večer.
Bylo fajn být zase normální, i když to bylo předstírané.
To byl mámin nápad.
Jsem ráda, že sis to užil.
Jsem na pondělí připravený.
Ano?
Jo.
Paní Mandelová mi na to téma minule zadala esej.
Řekl jsem, že je to jako plout směrem k ledovci.
Ten bílý vrcholek v dálce je čím dál blíž...
...ale ve skutečnosti je celou dobu pod námi.
Já myslel, že nemáš rád metafory.
Panebože. To je to auto.
- Andy, ne. - Počkejte tady.
Tati?
- Andy! - Odveď Jacoba dovnitř.
- Co se děje? - To nic. Pojď.
- Co sakra chcete? - Prosím?
Sledujete můj dům a moji ženu.
Nevím, o čem to mluvíte.
Nebudu to opakovat.
Klídek. Dneska večer si nechcete hrát na tvrďáka.
Už vás tady nechci vidět.
Je to veřejná ulice.
Pro vás ne.
Měl byste se vrátit k rodině.
Je fajn mít rodinu.
Dávejte na tu svou pozor, pane Barbere.
Jo, 75K SA2. Jo.
Zatraceně.
Ne, to jsem si myslel.
To nic. Díky, Duffyová.
Dobře.
Je registrovaná na Hondu Accord.
Takže je kradená?
Stačí k tomu šroubovák.
Tak co teď?
Duffyová sem na pár nocí pošle hlídku.
Pochybuju, že se vrátí. Nejspíš je to jen reportér.
Jsem unavená. Jdu spát.
Dobrou noc, mami.
Díky za dnešní večer.
Dobrou noc, zlato.
Všechno nejlepší.
A to bylo všechno?
To bylo všechno.
Ještě pár dní a bylo po všem.
Narazili jsme do ledovce.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová